האודישן של גל קספרס ל״מאסטר שף״ היה סוג של נס. לא כי הכנאפה יצא מוצלח, לא כי התה הוגש בטמפרטורה הנכונה ולא כי היא נפלה על הצד הממש מפרגן של השופטים; אלא כי הבחורה בת ה-33 חלמה להגיע לשבע העונות שקדמו לעונה החדשה (שני ושלישי, 21:15, ערוץ 12), אבל אז החיים הפריעו. ״בכל עונה, בכל פעם שראיתי פרסומים של ׳הירשמו עכשיו׳, היה לי בוקס בבטן״, היא אומרת בלהט של אישה שמגשימה חלום, ״אבל כל פעם עצר אותי משהו אחר. לידה, תואר, גירושין, מבחני לשכה, התמחות, מעבר עיר, הקמת עסק. כל פעם קרה משהו שהבהיר לי שזה לא הזמן הנכון. מהעונה השנייה של הותכנית משהו צבט לי בבטן, הבנתי שבא לי. רציתי להירשם אבל הייתי אחרי לידה וכשהבנתי שזה תובעני החלטתי לרדת מזה. בעונה השביעית אמא שלי רשמה אותי בדקה התשעים ותשע ולא התקשרו אלי. זה היה מתסכל ואמרתי ׳אוקיי, עונה 8 היא שלי׳״.
בעונה השנייה, אגב, שאליה לא נבחנה קספרס מפאת תובענות חופשת הלידה השלישית במספר שלה, זכה דוד שלה, אבי לוי שלאחר זכייתו פתח בירושלים את מסעדת ״המוציא״, ובעקבות הצלחתה גם את המסעדות ״בית הכוון״ (בירושלים) ו״צ׳יריפום״ בתל אביב - שתיהן נסגרו בינתיים. האחיינית של המאסטר שף בדימוס הגיעה לעונה הנוכחית עם אש בעיניים, לאחר שאת העשור האחרון היא העבירה על אש קטנה. ככה זה כשהרזומה האישי שלך כולל ילדות במשפחה חד הורית, חתונה בגיל 18, אימהות בגיל 19 וגירושין בגיל 28. תסריט חיים דרמטי לכל הדעות, אך כשאנחנו נפגשות יממה לפני שהיא נכנסת לסלון הישראלי אני פוגשת בחורה עם כריזמה שקטה ורגליים על הקרקע. קספרס מבינה שהיא ׳כל החבילה׳ מבחינת התוכנית, כזו שמביאה עמה גם ייחוס משפחתי, גם סיפור אישי פיקנטי וגם עטיפה עוברת מסך, אך היא בטוחה שבקרוב כולם יבינו שהפורטה שלה הוא המטבח: ״אני משלמת שכירות על כל הבית אבל אני כל הזמן במטבח. הילדים שלי אוהבים אוכל פשוט - פתיתים, קציצות, שניצלים, עוף בתנור, אבל עכשיו הם מתחילים לפתח את החיך שלהם״.
מה הספציאליטה שלך?
״אני מכינה הכל מהכל, אבל אורז הוא באמת משהו שאני מתמחה בו. זה, ודגים חריפים״.
מה הילדים הכי אוהבים?
״את הדגים שלי. כל ילד אוהב דג אחר. הבן שלי את הדג החריף המרוקאי, הבת את הקציצות דגים והקטנה שלי את הסלמון. ביום שישי יש את שלושת הסוגים וכל אחד מקבל את מה שהוא אוהב, וזה תמיד מאוד מפנק״.
היה לך ברור שבאודישן את בוחרת בשף חיים כהן?
״בוודאי. חיים הוא מבחינתי אוטוריטת בישול מאז ומתמיד, חרשתי על כל תוכניות הבישול שלו. הוא מסמל עבורי משהו אבהי, חם ומחבק ובכלל סגנון הבישול שלו מתכתב עם שלי - הוא צומח מהבית. אבל אני אוהבת כל אחד מהשופטים. ישראל אהרוני הוא מקסים בעיני, אני פחות מתחברת לבישול אסיאתי, אולי כי אני פחות טובה בו. אייל שני הוא המאסטרו, גאון, אני מתמוגגת מלשמוע את המילים שיוצאות לו מהפה. ומיכל אנסקי מבחינתי היא וואו״.
אנסקי עברה חתיכת אירוע. יצא לך להתעדכן?
״כן, קראתי על תסמונת בל. הדהימה אותי היכולת שלה לתקשר את זה החוצה, להצטלם תוך כדי. זה מראה שהיא אנושית, בן אדם, כולנו כאלה, ואת יודעת, אלה החיים, shit happens״.
![גל קספרס (צילום: מאיה באומל בירגר) גל קספרס (צילום: מאיה באומל בירגר)](https://img.mako.co.il/2019/05/30/DSC_1976_g.jpg)
״שיחקתי בחוץ עם חברות, ואמא של אחת מהן התקשרה לשירותי הרווחה״
קספרס מבינה שיט מהו. היא נולדה וגדלה בירושלים, הוריה התגרשו כשהייתה בת 8 חודשים, ומאז אביה התחתן שלוש פעמים נוספות ונכח לסירוגין בחייה. קספרס גדלה עם אמה שעבדה כקוסמטיקאית, כספרית ובחיי דוחק לקחה על עצמה עוד ועוד חצאי משרות על מנת להשלים הכנסה. ״אבא שלי לא היה נוכח, הוא גידל ילדים אחרים, יש לי ארבעה אחים למחצה, אני בקשר סבבה עם כולן, גם עם בנות הזוג שהיו לו. הרבה שנים לא היה בינינו קשר לא בגלל נתק או ריב אלא כי זה התמסמס. הוא לא הגיע לבקר אותי הרבה, ובמקביל אמא שלי עבדה כל הזמן אז הייתי חוזרת הביתה לבית ריק, ילדת מפתח. בגיל 8 ביקשתי מאמא שלי להפסיק להביא לי בייביסיטריות כי הן היו מציקות לי, הייתי עצמאית, התניידתי לבד, הייתי מגיעה הביתה ומבשלת״.
מה ילדה בת 8 מבשלת לעצמה?
״חביתות, שניצלים, ואני זוכרת שהיה לי אישיו עם אורז. היום אני מגדירה את עצמי כמלכת האורז אבל שנים לא הצלחתי. שדות שלמים של אורז נשרפו עד שהגעתי לסיר האורז המושלם״.
נשמע שהיית מאוד בודדה.
״כן. אולי חלק מזה גרם לי היום להיות אדם קצת מופנם. חשבו שאני סנובית ולא מתקשרת, אבל הייתי בתוך הכוך שלי ויכול להיות שזה בגלל זה״.
יש איזו חוויה שאת זוכרת במיוחד בהקשר הזה?
״בגיל 5 אמא שלי רצתה לנסות את מזלה בלוס אנג׳לס, אז גרנו שם קרוב לארבע שנים והיא היתה מורה לנהיגה. גם שם חזרתי לבית ריק, ופעם יצאתי החוצה לשחק עם חברות, ואמא של אחת מהן התקשרה לשירותי הרווחה שדפקו לנו בדלת, כי היא לא הבינה איך ילדה קטנה יוצאת מהבית לבד. הם לא לקחו אותי, כי דוד שלי בא לבקר אז היה מבוגר בבית, אבל כן, הרבה מהחיים מצאתי את עצמי לבד״.
היה בך כעס?
״לא ממש. קיבלתי את זה שאלה החיים שלי".
וכלפי אבא?
״אני לא זוכרת את עצמי מתהלכת עם כעס מובנה כלפי אבא שלי, וכשהתבגרתי הבנתי שאין שם דלת פתוחה. במסיבת הסיום בי״ב הזמנתי אותו והתקשרתי אליו כמה פעמים כדי לוודא שהוא זוכר, שהוא רשם את האירוע ביומן, אבל הוא לא הגיע. היו עוד כאלה במהלך הדרך והידיעה הייתה שצריך לשחרר את הציפייה כי כל ציפייה גוררת אכזבה. בגיל 18, כשסיפרתי לו שאני מתחתנת, הוא הטיל וטו. אמרתי לו ׳אתה לא יכול לקום ולרקוע ברגליים כשלאורך הדרך ובצמתים בחיים שלי לא היית׳. הוא ממש לא שמח מהידיעה הזו, עד כדי כך שהוא לא הגיע״.
כי לא הזמנת אותו?
״הזמנתי אותו, אבל הוא הצביע הרגליים, בחר לא להגיע במחשבה שאולי זה יגרום לי לבטל את החתונה״.
איך הגעת למצב שאת מתחתנת בגיל 18?
״כשהייתי בת 17 הכרתי את אשר אופרה, גבר בן 30 שאהב אותי ועטף אותי מכל הכיוונים״.
איך ילדה בת 17 מכירה ונכנסת לקשר גבר עם בן 30?
״החיים הפכו אותי לבוגרת לגילי. לא הייתי בת 17 טיפוסית. הייתה לו מסעדת על האש בירושלים ובאתי לשם והוא התחיל איתי. בהתחלה לא נעניתי אבל הוא חיזר, השיג את הטלפון שלי וכל השאר היסטוריה. הקשר היה נראה לי טבעי, ואחרי 7 חודשים, כשאני בחודש השני להיריון, הוא הציע לי נישואין״.
היה לך ברור שאת משאירה את ההיריון ומתחתנת?
״ברור. היה רצון להצליח לקיים את מה שההורים שלי לא הצליחו, וזה כונן בי. חשבתי שאני מכירה הכל, שראיתי הכל, ומאוד רציתי משפחה, בית עם הרבה ילדים שצוחקים ומשתוללים ויושבים לאכול סביב השולחן. יכול מאוד להיות שהחתונה בגיל הזה עם גבר שמבוגר ממני ב-13 שנים נבעה מרצון לחפש דמות אב ומסגרת, לפצות על משהו שלא היה לי״.
את עומדת תחת החופה, אביך לא בקהל. זה לא עצוב?
״לא. ממשקפיים של גיל 18 את אומרת ׳יאללה, אז הוא לא בא׳. היום אנחנו מצרים על זה, אבא שלי מחכה לחתונה הבאה שלי כדי להיות נוכח״.
![גל קספרס (צילום: מאיה באומל בירגר) גל קספרס (צילום: מאיה באומל בירגר)](https://img.mako.co.il/2019/05/30/DSC_2090_i.jpg)
״בלימודים נפתח לי צוהר לחיים שהם לא ילדים, בית, סופר. שם הרגשתי שאני יכולה להתגרש״
בגיל 19 קספרס ילדה את בתה הבכורה עמית, היום בת 14. שנתיים וחצי לאחר מכן נולד עידו, ושנתיים וחצי אחרי נולדה רוני. כן, חישבתם נכון: בגיל 24 קספרס הייתה אם לשלושה. החלום להקים בית הוגשם, החלום להיות מאושרת - פחות. ״לא היה לי פשוט, פעלתי מכוח האינרציה״, היא משחזרת, ״אמא שלי עזרה לי, אבל היו רגעים של קריסה, והבנתי שאני לבד בתוך הדבר הזה. הגידול של הילדים היה מונח לחלוטין על כתפיי, והוא היה בעבודה. זה יצר כעסים ותסכול שהלכו וגברו עם השנים, ותוך כדי שהילדים גדלו גם אני התבגרתי והבנתי שאני והוא שונים. הפערים הורגשו, היו ויכוחים בבית והיה קשה. אחת ההחלטות הקשות שעשיתי בחיי היא להתגרש״.
איך זה קרה? בכל זאת, לא קל לקום וללכת עם שלושה ילדים.
"בהיריון השלישי היתה שבת שפשוט ברחתי מהבית עם שני הילדים לאורלי, אשתו השנייה של אבא שלי. כיביתי את הטלפונים ואמרתי לה ׳אני חייבת להתגרש, תעזרי לי׳. אבל הייתי בהיריון, אז הדחקתי את התחושות האלה כי הבנתי שזה לא הדבר הנכון לעשות. בתקופה ההיא עסקתי בעיצוב פנים, כי לא התאים לי שבעלי מפרנס לבד. הייתי קצת עצמאית, קצת שכירה והחלום הגדול היה ללמוד משפטים אבל זה היה נראה לי קשה ובלתי אפשרי. אבל כשרוני היתה בת שנה קמתי ואמרתי ׳אני נרשמת ללימודים׳. למחרת כבר הייתי במכללה והתקבלתי. הגעתי ללימודים בהוד השרון והייתי בהלם, נחשפתי לעולם אחר. פתאום הבנתי שירושלים זה כור היתוך של אנשים מאוד מסויימים. ירושלמים זה עם ואני לא מוכנה להיות חלק מהעם הזה. הרגשתי שנפתח לי צוהר חדש לחיים שהם לא ילדים, בית, ניקיון, סופר. שם הרגשתי שאני יכולה להתגרש. חצי שנה אחרי עברתי עם הילדים להרצליה. הייתי בת 28 והרגשתי שקיבלתי את ההחלטה הכי טובה לחיים שלהם ושלי״.
איך הגיבו הילדים למהלך הזה?
״הם מאוד כעסו, במיוחד הגדולה שלי. שנים היא כעסה על המעבר. מצאתי את עצמי בסופי שבוע נוסעת איתם לירושלים כי זה מה שהם מכירים, כי בהרצליה לא היו לנו חברים. הרצליה היתה משב רוח מרענן שהם לא הבינו״.
איך הסתדרת כלכלית?
״לקחתי הימורים גדולים. נרשמתי לקורס מדריכי פילאטיס במקביל לתואר. עברתי מסטודיו לסטודיו, לימדתי במשמרות, ארבעה שיעורים ביום. ארבעה חודשים לאחר שסיימתי את לימודי הפילאטיס התפנתה יחידה בחצר של הבית שלי, התקשרתי לבעל הבית ואמרתי שאני לוקחת את היחידה. הוא שאל אותי ׳יש לך כסף לזה?׳. אבל לקחתי הלוואה מהבנק, הזמנתי מיטות פילאטיס בעשרות אלפי שקלים, פתחתי דף עסקי בפייסבוק, לקחתי את רשימת התפוצה של הכיתות והגנים ועשיתי מעשה אסור - השתמשתי בה ושלחתי הודעה שפתחתי סטודיו. וכל זה קורה תוך כדי שאני מסיימת תואר ומתקבלת להתמחות חלומותיי בפרקליטות בתל אביב״.
נשמע קשוח.
״זו הייתה השנה הקשה בחיי. עבדתי בשתי עבודות, קמה בשש, שבע כבר הייתי במשרד, חזרתי בחמש בערב כי מצופה ממתמחים לעשות שעות נוספות אז לא ממש היתה לי משרת אם, ניהלתי שיחת חולין עם הילדים, החלפתי לבגדי ספורט והלכתי ללמד עד עשר בלילה - כל יום״.
עבר לך בראש שהילדים חווים את מה שאת חווית כילדה? מגדלים את עצמם בזמן שאמא עובדת בכמה עבודות כדי להישאר עם הראש מעל המים?
כן, וזו הייתה הבנה קשה. בתום השנה הרגשתי שמשהו נשבר אצל הילדים, שהם חייבים אמא״.
מה את עושה עם רגשות האשם?
״רגשות האשם תמיד שם, תמיד יהיו. אין לי ספק שהילדים שלי ישבו יום אחד על ספת הפסיכולוג וילינו עלי ועל דרך האימהות והחינוך שלי. אין ספר שאומר מה נכון ומה לא נכון לעשות. זו מלחמת הישרדות. את מקימה עסק בשביל להביא אוכל לשולחן, את עושה תואר כדי שהילדה תראה שאת שמה לעצמך מטרה ומגשימה אותה לא משנה כמה הדרך קשה״.
איפה אבא שלהם?
״ברגע שעברתי להרצליה לא היתה יכולת לעמוד בהסדרי הראייה שהכתבנו כשהייתי בירושלים, הוא מגיע פעם בשבוע לארוחת צהריים ולוקח אותם כל שבת שנייה ובזה זה מסתכם״.
כמה נוח להיות גבר.
״שאת לא מבינה. 5 שנים אני מגדלת אותם לבד, וזה כבד ומתסכל, אבל התוצאות לא מאחרות לבוא. הם מסוגלים לבוא איתי לסופ״ש של שירה בציבור, שרים יהורם גאון וחנן יובל והלב שלי מתפוצץ מאושר״.
בא לך פרק ב'?
״פרק ב׳ כן, אני לא יודעת לגבי החתונה בגלל תהליך הרבנות״.
את יוצאת לדייטים?
״הרבה זמן לא הייתי, כי באמת שאין לי הרבה זמן״.
יש לי תחושה שעכשיו בעקבות התוכנית זה יגיע אלייך ביתר קלות.
״אני מעריכה שכך, אבל אני עדיין צריכה להבין מה אני מחפשת ומה אני רוצה, מה נכון לי ולילדים שלי כדי להיפתח בכלל לאופציה הזו״.
מה את מחפשת?
״אין פה צ׳ק ליסט לשלילה או לחיוב. אני אחיה עם מה שמרגיש לי טוב בבטן. אני רומנטיקנית חסרת תקנה ומה שיגרום לי להרגיש שזה נכון ימשיך הלאה, והלוואי ויתפתח למקומות אמיתיים״.
הוא יכול להיות מסעדן?
״זו שאלה טובה. אולי אני צריכה להזהר מזה הפעם. מסעדה זה עסק קשה, שוחק, לא להיות בבית ולא לראת את בן הזוג״.
היית רוצה לפתוח מסעדה בעצמך? זה חלום של לא מעט מתמודדים בתוכנית הזו.
״לא. אבל כן חשבתי על קונספט של מוצרים״.
איזה מוצרים?
״תבלינים, יש לי משיכה היסטרית לתבלינים, הארון תבלינים שלי מטורף. אז אולי קולקציית תבלינים על שמי״.
הלקוחות שלך בפילאטיס מבינות עם מי יש להן עסק?
״יש לי מעל 100 לקוחות בפילאטיס שכל היום מבקשות מתכונים, כולל הודעות באמצע הלילה. פתאום את קולטת שאנשים לא יודעים דברים שטריוויאלים לי במטבח״.
כמו מה?
״למשל שביצה קשה אידיאלית ומושלמת צריכה להיות בסיר כשהמים קרים, ולצאת ממנו שמונה דקות מהרגע שהמים מבעבעים״.
יכול להיות שתמשיכי את דרכו של אבי ותקחי את הטייטל? שיהיו במשפחה שני מאסטר שפים?
״זו אופציה. אעשה הכל בשביל להגיע לתואר הנכסף. וגם אם לא - אחיה עם זה״.
מי לדעתך מבשל יותר טוב, את או אבי?
״אנחנו מבשלים ממש ממש שונה. כל אחד מביא את האופי שלו לסירים ולצלחות״.
זו תשובה של פוליטיקאים. אם שואלים את הילדים שלך?
״אז ברור שהאוכל שלי יותר טעים״.
צילום: מאיה באומל בירגר | סטיילינג: חומי פולק | איפור ושיער: שי בן יקר | ע' סטיילינג: חן יצחקי | בגדים (לפי לוקים): לוק 1: שמלה לבנה-משכית, כובע- זארה | לוק 2: חליפה ונעליים- ברשקה | לוק 3: חולצה כחולה- זארה, מכנס לבן- מאסימו דיוטי | לוק 4: חולצה –זארה, מכנס פסים-טופשופ | לוק 5: חליפה- לילך אלגברי | התמונות צולמו בשוק הנמל בתל אביב