איך נפרדים בכלל מאינה ואלכס? לא, באמת, תסבירו לי אתם, איך אחרי תצוגת תכלית כמו זו שהם נתנו אתמול עם שתי מנות מפוארות - ראשונה ועיקרית - הם הולכים הביתה? איך? איך אחרי שרותי הגיעה למצב שהיא כבר מלקקת תחתיות של צלחות בגללם, ניוקי סלק שנראה כמו סשימי טונה ומוטט את האולפן, ומנה עיקרית שכל הטועמים בקהל הגדירו כמישלן באוסול - אינה ואלכס הולכים הביתה. כל כך הרבה שאלות, ותשובה אחת באמת קשה לעיכול.
הסבב הראשון של רבע הגמר (אף אחד לא אמר שזה מה שקורה, אבל כן אמרו שמי שעובר עולה לחצי הגמר אז המתמטיקה ברורה) נראה כמו קרב סגור מראש; אבי וליאור שוב יצטיינו, ישלפו את ורד הקסמים שלהם וייקחו את הסיבוב הזה בהליכה; אינה ואלכס יוכיחו שזוגיות טובה זה תבלין של ווינרים; וכוכי והדר יבינו שיש גבול לכל שבלול לא אפוי - כי כמה אפשר לדבר על קסמי האפייה, להיכשל בקלאס ולהינצל בשנייה האחרונה. הייתי בטוח שהפעם נגמר הסרט.
ואז גם הכריזו על המשימה. מישלן. בישול בהשראת שפים שהשמות שלהם גורמים לכל סכין של כל טבח לרקוד על הקרש. כאן זה באמת כבר נראה כמו קרב אבוד מראש עבור "מלכות הקשקש", ובהתחלה זה באמת מה שקרה - מנות הבצקים שלהן בהשראת השפית ננסי סילברטון התחילו הכי פחות טוב מכולם, ואחרי שסיימו עם העיקרית, גם הדר, גדולת הפייטריות בתכניות הבישול בארץ, כבר הבינה שהמונית לנתניה מחכה לה מחוץ לאולפן והמנוע צועק.
ככה בכל אופן נגמר החלק הראשון של ההדחה הזאת, רגע לפני שמצפון נפתחה הרעה אבל אינה ואלכס הביאו את המנה הכי טובה שלהם עד היום. מופת של ראשונה בהשראת השף ומומחה הירקות אלן פאסאר. ניוקי סלק מבריק, קרם ירקות שורש מטריף (אני מניח) וצלחת מעוצבת כאילו נחתנו במסעדה בקומה החמישית במלון הכי טוב בקאן. סחתיין. ההימור שלי עליכם עוד בחיים.
על אבי וליאור אין יותר מדי מה להרחיב והם כבר על 120 משאירים לכולם אבק ואבקת אפייה. צמד מבריק, ובעיקר כזה שמנוסה כל כך בסרוויסים, שהם שמרו אתמול על קצב עבודה קבוע, בלי דרמות, מרגע שהתחיל לרוץ שעון הראשונה ועד צפצוף שעון הקינוח. יותר מזה, הייתי חוזר וצופה בפרק כדי לבדוק אם בכלל התלכלכו להם הסינרים. איזה מקצוענים, איזה חגיגת ארטישוק הם הגישו לראשונה. וואו. בא לי להיות חבר שלהם, בא לי להיות ביבי. בא לי שהם יבשלו לי. שימו א"ל בקלפי או משהו. תנו להם לנהל את משבר הקורונה עם ורדים וחנקן. וכאן אני אפסיק, כי על אבי וליאור, יש לי תחושה, עוד אדבר לא מעט עד סוף העונה.
שעון מצלצל. סיבוב שלישי. כוכי והדר על המזרון, חבוטות, שבורות, עם פחזניות שנזלו מהן החיים. ממול בזירה אינה ואלכס מבושמים ומדושנים, בטוחים שהם כבר בשלב הבא וגם מהמקום הראשון. הם הגיעו כל כך שיכורי ניצחון לקינוח, שגם הם עדיין לא הבינו מה בעצם הם הרכיבו שם. סוג של לגו אכיל שהורכב מכל החלקים הלא נכונים והביא את אינה לדמעות ואת אלכס לבקש ממנה לדבר ברוסית. למה? לא יודע. לא היו כתוביות. אבל זה היה חתיכת משבר שהם הצליחו להתגבר עליו, ונראה היה שהם בדרך לנוקאאוט שיישלח את כוכי והדר לעולם שכולו ג'חנון ביתי.
"זה הקינוח הכי טעים שאכלתי בתכנית הזאת אי פעם", הפתיעה פתאום רותי מול תות השדה הבצקי שהכינה כוכי לקינוח, בהתחלה נראה ככישלון גמור - אבל אז נכנס אל פיה של האישה הכי אהובה היום בישראל והציל את כוכי והדר פעם נוספת. אפשר היה לשמוע את הדם של אינה ואלכס נשאב להם מהגוף, כשראו מולם שוב את כוכי והדר עוקפות מימין ועולות לשלב הבא.
![הניסוי הגדול של אבי וליאור יוצא לדרך (צילום: מתוך "MKR המטבח המנצח", באדיבות ספורט 1) הניסוי הגדול של אבי וליאור יוצא לדרך (צילום: מתוך "MKR המטבח המנצח", באדיבות ספורט 1)](https://img.mako.co.il/2020/07/27/MKR_270720_hazaza_nisoi_FIX_i.jpg)
זאת הדחה כואבת. "ממש", כמו שאוהבת להגיד רותי עם אצבע מונפת, כואבת כי אלכס ואינה הזכירו לי "ממש" את זוכי העונה הקודמת - יהונתן ואסתר - שבסוף, אחרי שהתגברו על מכשול אחרי מכשול וניגבו דמעה אחרי דמעה - הצליחו לנצח בזכות הזוגיות החזקה שלהם. בזכות העבר שידע לא מעט נפילות - אבל למרות זאת הם מעולם לא הפסיקו לחלום על מסעדה משלהם. זה היה הסיפור הזהה של אינה ואלכס, ויש לי תחושה שאם הקורונה תשאיר זכר לתחום המסעדנות בארץ, אלכס ואינה עוד יפתחו איזה "בית של בשר" ויכינו בו אחלה מנות של ירקות.
אז מה יהיה עם כוכי והדר? אני כבר מפחד להמר, אבל אני חושב שאחרי אתמול הבנתי את סוד ההצלחה שלהן - אנרגיות גיל ה-20 של הדר שיכולה לשחוט ולצלחת עדר שלם כדי להוציא מנה בזמן, והניסיון וקלות הרוח של כוכי שבאמת לא מתרגשת מכלום - ובסוף איכשהו הכל מסתדר לה. האם זה יספיק גם לשלב הבא? כאמור, אני מהימורים פרשתי אחרי ההדחה של אלכס ומארק, אבל אין סיכוי, באמת. אין שום סיכוי שהדר וכוכי עוברות לחצי הגמר. תבדקו אותי עוד שבועיים - ואם טעיתי - אני מודח מהטור הזה (וחוזר שבוע אחרי בגלגל הצלה).