הוא זכה לכינוי 'הבטחת העונה' בעונה הקודמת של "נינג'ה ישראל" אבל בגמר הוא נפסל בגלל טעות טכנית כואבת ומרסקת. מחר (מוצ"ש, אחרי החדשות בקשת 12), יחזור יוסי בן יוסף למסלול במטרה להיות הנינג'ה הבא של ישראל.
בראיון לגלית ואילנית, התייחס המתמודד לאותה פסילה. "אגיד לכם את האמת, באותו רגע שזה קרה לא ידעתי אפילו איך לעכל את זה", הודה בן יוסף, "מבחינתי היו שתי אופציות ברורות: או שאני אומר 'וואי, איזו באסה, זה לא פייר' ומאשים את כולם, או שאני מתגאה בזה שהגעתי לגמר. אחרי שנתיים שבהן הייתי פצוע, לא חשבתי שאחזור להתאמן ובטח שלא להתחרות. עשיתי את ההורים שלי שמחים ולא התרטבתי על המסלול".
אחרי הפסילה, לא חשבת שתחזור שוב לנינג'ה?
"כשזה נגמר, אמרתי לעצמי - מבחינתי סיימתי עם הנינג'ה, הדבר היחיד שאני רוצה לעשות כרגע זה אך ורק להשקיע בטיפוס ולמנף את זה הכי רחוק שאפשר, כי את החשיפה שלי קיבלתי".
אז מה השתנה?
"פתאום אתה שומע את כל החברים מתחילים לדבר על זה ולעשות אימונים ביחד, אתה מרגיש איזושהי צביטה בלב ואומר לעצמך - 'מה, אשכרה הולך להיות מישהו שיעלה על ההר הזה בעונה הבאה ואני לא אהיה שם? לא אנסה עוד פעם?'. גם אם רציתי וגם אם לא רציתי זה היה גדול ממני. אמרתי לעצמי - 'אין מצב שאני לא מגיע העונה'".
כנינג'ות, יש איזושהי אווירת מילואים ביניכם?
"כן, לגמרי. החלק הכי כיף בנינג'ה זה המפגשים שלנו ביחד. אנחנו כל הזמן מתאמנים ודוחפים אחד את השני וזה הרבה יותר נחמד מלהתאמן לבד. כשאתה לבד אין לך את היצירתיות הזו, אבל כשאתה עם עוד הרבה אנשים אז כל אחד חושב על משהו אחר ואנחנו בונים ביחד מסלולים".
בן יוסף התייחס גם לאחווה בין המטפסים השונים: "מגיל 10-12, כשהתחלנו להתחרות, זה היה ככה וזה נשאר ככה. אין סיבה מיוחדת לזה, זה פשוט משהו שקורה בכל עולם הטיפוס. גם כשמתחרים ומי שינצח יהיה אלוף העולם, עדיין מתכננים ביחד את מסלול הגמר ונותנים טיפים אחד לשני. אין את זה באף ספורט בעולם".
![יוסי בן יוסף בחצי הגמר (צילום: עודד קרני) יוסי בן יוסף בחצי הגמר (צילום: עודד קרני)](https://img.mako.co.il/2020/11/15/ninja29_36_autoOrient_i.jpg)
צריך לוותר על המון דברים כדי להיות בכושר כמו שלך.
"אני לא מסתכל על זה בתור ויתור, כל בן אדם שקם בבוקר יכול לבחור לעשות את מה שהוא רוצה".
אתה בוחר לא לצאת, לא לשתות אלכוהול, לא לעשן.
"מה שבן אדם מקבל מאלכוהול, מיציאות ודברים כאלה, אני מקבל מהספורט שלי, מהטיפוס, מלהיות באימון, מלהרגיש את הריגוש שאין לי מילים לתאר אותו. זה הדבר הכי טוב שקרה לי ואין מצב שאני הולך להפסיק את זה, בין אם זה יהיה באופן תחרותי או באופן חובבני".