יצא לטיול עם הכלב - והותקף ללא סיבה וללא רחמים | צילום:
IvonneW, Thinkstock
משה לביא בן ה-68 קיווה שמערכת המשפט תעשה צדק עם התוקף שלו, שהשאיר אותו פצוע ושרוע על הכביש לאחר שהתנפל עליו והכה אותו בצורה חמורה ללא סיבה. ייתכן כי בית המשפט אכן היה גוזר עונש חמור על התוקף, אלא שכמו במקרים רבים של תקיפת קשישים – גם הפעם התביעה הגיעה להסדר טיעון מחוץ לכתלי בית המשפט. העונש לעבריין שהורשע בעבר ארבע פעמים בעבירות תקיפה: עבודות שירות.
הותקף באכזריות – מכיוון שיצא לטייל עם הכלב
לביא סובל מ-97 אחוזי נכות בגפיים התחתונות בעקבות תאונת עבודה. לפני שלוש שנים הוא יצא לטייל עם הכלב שלו לטיול בשכונה בה הוא מתגורר ביבנה, מה שלא מצא חן בעיני אחד משכניו. "אבי נתקל עם הכלב בבחור שאיים עליו כבר בעבר וביקש ממנו לא לעבור ליד הבית שלו, כי הוא נושא כלבים", מספר בנו שביקש להישאר בעילום שם, "באותו יום הוא החליט לממש את איומיו. "מדובר בבחור בן 38 בשעתו. אבי חלף ליד ביתו, ואז אותו בחור בדיוק הגיע עם הרכב שלו, עלה על המדרכה, יצא מהרכב והתנפל על אבא שלי. הוא הכה אותו נמרצות. הוא היה חסר אונים, התוקף הכניס לו אגרוף והפיל אותו על הכביש, הוא אדם מאוד שברירי, הוא שכב על הארץ ולא יכול היה לזוז. התוקף עוד לקח ארגז הטיח אותו בו, ואז מיהר להיכנס לביתו וסגר אחריו את השער".
לטענת לביא, התוקף השאיר אותו פצוע ושרוע על הכביש, מבלי להזעיק עזרה. "אבי לא יכול היה לקום בשל נכותו", מסביר הבן, "הוא נשאר שם זמן מה, עד שבמקרה קרוב משפחה עבר באזור וראה מרחוק אדם על הכביש. הוא התקרב וראה שזה אבא שלי, שאל מה קרה ומיד הזמין משטרה".
מאזני הצדק מעולם לא נראו עקומים יותר | צילום:
Vladstudioraw, Thinkstock
מכאן והלאה, בנו של משה לביא מתאר מסכת ארוכה של אדישות המערכת, שלא הכירה בחומרת המעשה: "אף אחר לא עצר את התוקף, לא לקחו אותו לחקירה, כלום", הוא מספר, "אבל אנחנו לא שתקנו ועשינו רעש גדול ופנינו למפכ"ל המשטרה וכן למבקר המשרד לבטחון פנים, אחרת לא היה קורה כלום".
בנו של לביא צירף לתביעה תמונות של אביו לפני ואחרי התקיפה בכדי לחזק את טיעונו, בנוסף לתעודות רפואיות שמוכיחות לטענתו שהתקיפה גרמה לחבלה של ממש, "אבל בסופו של דבר הבן אדם הזה קיבל פרס, הם החליטו במקום להאשים אותו בעבירה שביצע, להאשים אותו בעבירה פחותה בהרבה, של תקיפה בלבד". בין השאר, טוענים במשפחה כי בעסקת הטיעון לא הוזכרה הטחת הארגז על לביא, וכי לא ניתנה להם ההזדמנות להשמיע את דבריהם בבית המשפט. "אף אחד לא ייצג אותנו בכלל לא ידענו שזה קורה. ניסינו לערער, הגעתי לפגישה דחופה עם הפרקליטות, הבטיחו לי שינהגו בו בחומרה וייסוגו מההסכם, אבל בכל זאת העסקה נחתמה. זה מקומם, כתבתי מכתבים, וקיבלתי רק תשובות לקוניות".
"השתקפות פני החברה הישראלית"
אדישות המערכת כפי שהיא מתוארת על ידי בנו של לביא המשיכה כאשר משפחת לביא כלל לא עודכנה בעסקת הטיעון הנרקמת מתחת לאפם. "לא היה לי מושג", בנו של לביא אומר בכעס, "אף אחד לא עדכן אותנו שמתגבשת עסקת טיעון. על הדרך אחרי שביררנו מה קורה גילינו שאיחדו לו כמה תיקים, וגם יתר קורבנות העבירה בתיק לא ידעו שיש עסקת טיעון. כולם אנשים מבוגרים בגילאי 60 פלוס. זה לא ייאמן שתיקים כאלו נסגרים על ימין ועל שמאל מחוסר עניין לציבור. זו השתקפות פני החברה הישראלית".
השוטרים גורמים לקורבנות להרגיש כאילו הם מותקפים שוב | צילום:
חדשות 2
בנו של לביא מפנה אותנו לנימוקי התביעה כפי שהובאה בהסכם הטיעון, כדי לחדד את האבסורד שבהסדר. בין השאר נכתב כי "הנאשם הודה והורשע בביצוע עבירות בכתבי אישום מתוקנים, 4 עבירות איומים, תקיפה סתם ותקיפה חבלנית, בתיק אחר הוא הורשע בעבירת איומים ובתיק אחר בתקיפה סתם. ביום 7.9.11 הצהירו הצדדים כי הגיעו להסדר, אשר התייחס למכלול התיקים בהם הורשע הנאשם ולפיו בכפוף לכך שהנאשים ישתלב בהליך טיפולי, הוסכם כי יוטל על הנאשם עבירות של מאסר על הנאשם, מאסר על תנאי, תו שירות לתועלת הציבור ופיצוי אישי. בעניינו של הנאשם, ניתנו ארבעה תזכירים, שלושת התזכירים הראו אופי שלילי, הנאשם מטשטש את העבירות, אדם מרוכז בצרכיו שלו, וניכרים בו מאפיינים של דפוסי התנהגות אלימים. התובע מפנה לאמור בתזכיר ומצטט: הנאשם רואה דרך של אלימות לפתרום הסכסוך, לאור התזכירים שהתקבלו. קיים ספק אם הרכיב שהוסדר נופל במתחם הענישה הראוי. יחד עם זאת נוכח הרצון השיקומי שהתקבל בתזכיר הרביעי אנו סבורים בדוחק כי ניתן לומר שרכיבי ההסדר ראויים".
כאמור, שופט בית משפט השלום ברחובות, לא הסתיר את חוסר הנוחות שלו מהסדר הטיעון, אך בכל זאת, בית המשפט קיבל את העסקה שהציעה התביעה, כאשר השופט מציין את "הפסיקה העקבית בדבר כיבוד הסדרי טיעון, והכלל שבית המשפט לא ישים עצמו רשאי יותר מהתביעה". העונש המוסכם: 400 שעות עבודה לציבור, תשעה חודשי מאסר מותנים למשך שלוש שנים ופיצוי של 5,000 שקלים למתלונן לביא.
"הקורבנות הם אנשים שקופים בפני המערכת"
אם נראה שחוסר הצדק זועק לשמיים במקרה של התקיפה של לביא, יש מי שסבורים שהמקרה יכול היה להיגמר הרבה יותר גרוע. "אם המשפחה של לביא לא הייתה נאבקת, התיק היה נסגר והופך להיות עוד אחד ממיליון תיקים שאנחנו לא שומעים עליהם", אומרת עו"ד דנה פוגץ' ממרכז נגה לנפגעי עבירה, הקרייה האקדמית אונו ומוסיפה בציניות: "אף אחד לא חושב בכלל מה קורה עם התיקים הלכאורה קטנים האלה, בסך הכל אדם נכה שהרביצו לו שנשאר עוד יותר נכה. ביג דיל".
מקרה קיצון שני שמציעה עו"ד פוגץ' הוא בו בית המשפט לא היה מקבל את הסדר הטיעון: "שופטים במדינת ישראל מקבלים הסדרי טיעון מכח בית המשפט העליון כאילו שזה חוק מדינה, כבר למעלה מעשר שנים שמנסים לחוקק חוק שיסדיר את הנושא ולא מצליחים. הסדרי טיעון זה כלי נפלא לכולם, זה נהדר לפרקליטות או לתביעות, זה נהדר לבית המשפט, זה נהדר לנאשם - רק לא נהדר לנפגעים, שהם ממילא החוליה החלשה ביותר בכל השרשרת הזאת של המשפט הפלילי".
עו"ד פוגץ' בטוחה שהתוקף של משה לביא היה צריך לקבל עונש מאסר "אבל השאלה הראשונה במשפט הפלילי היא על מה מעמידים לדין, וכאן ברגע שהתביעות החליטו להעמיד לדין על עבירה לא נכונה, במקום על תקיפה שגורמת חבלה העמידו אותו לדין על תקיפה סתם, העונש עליה יותר קל ופה המחדל הראשוני", מסבירה עו"ד פוגץ', "התביעה הלכה לטובת הנאשם. הבעיה כאן היא לא רק העונש אלא העובדה שבעצם עבור הנפגע - המערכת מתעלמת מהנזק שלו. הוא אדם שקוף, אדם שלא רואים אותו, ושכן רואים אותו מסבירים לו שהוא מפריע להם לעבוד".
מדי שנה, מספרת עו"ד פוגץ', נפגעים בסביבות 70 אלף אזרחים מעבירות אלימות. לא לכולם יש ילדים שיכולים להילחם בשבילם, והרבה מהתיקים האלה נסגרים ונעלמים ונפגעי העבירה לא מקבלים שום סוג של צדק. "בתיק הזה היו מתלוננים נוספים נגד אותו עבריין, אנחנו לא יודעים מי הם או מה קרה להם", אומרת פוגץ', "אני חושבת הרבה על האנשים האלה, הנפגעים שלא מיוצגים ושאין מי שיעזור להם ושמעדיפים לכלוא את עצמם בבית מאשר להתעמת שוב עם העבריין או לנסות להלחם נגדו, המדינה אמורה לעשות את זה, בשביל זה אנחנו משלמים מסים".
מהמשטרה נמסר בתגובה, כי "גזר הדין ניתן באפריל 2013 וסוקר בתקשורת, התביעה המשטרתית למדה את גזר הדין וביצעה הפקת לקחים".
בשבועות הקרובים נביא כאן ב-mako את הסיפורים של האנשים מאחורי עסקאות הטיעון