![דקירה, אילוסטרציה (צילום: חדשות 2 - חי אוחיון) דקירה, אילוסטרציה (צילום: חדשות 2 - חי אוחיון)](https://img.mako.co.il/2009/06/22/46050.jpg)
בית המשפט המחוזי בבאר שבע גזר היום 4 שנות מאסר בפועל ועוד 18 חודשי מאסר על תנאי על מריה סמוילוביץ, שהורשעה במסגרת כתב אישום מתוקן בחבלה חמורה בנסיבות מחמירות ובהסגת גבול. סמוילוביץ דקרה וחתכה מכרה שלה - שהייתה לפני כן דוגמנית ורקדנית.
על פי כתב האישום, ימים ספורים לפני הדקירה, שאירעה ביולי 2009, החל סכסוך בין השתיים. באותו היום הגיעה סמוילוביץ לדירתה של המתלוננת באילת, ועל גופה סכין. המתלוננת דרשה ממנה לעזוב את ביתה - אך ללא הואיל.
"הנאשמת החלה לצעוק על המתלוננת ותקפה אותה במיטתה בכך שחתכה אותה עם הסכין שבידה חתכים מרובים בפניה ובצווארה", כך בכתב האישום. "המתלוננת ניסתה להתגונן מפני הנאשמת ולהדוף אותה מעליה, אך הנאשמת לא הרפתה והמשיכה לתקוף את המתלוננת עם הסכין, גם לאחר שהשתיים נפלו על גבי רצפת החדר. אמה של המתלוננת וחבר שנכח במקום הצליחו לאחר מאמץ לחלץ את הסכין מידה של הנאשמת ולהרחיקה מהמתלוננת".
"הפציעות לא תמחנה ולא תשכחנה"
כתוצאה מהתקיפה נוצר חתך באורך 10 ס"מ בלחי ימין של המתלוננת, חתך נוסף באורך 4 ס"מ באותה לחי, חתך באורך 4 ס"מ מהקרקפת לכיוון המצח, חתך בלחי שמאל, חתך נוסף מאחורי אוזן ימין, שני חתכים באורך 3 ס"מ כל אחד בצווארה של המתלוננת וחתכים נוספים בצוואר.
"כל המתבונן בתמונות החתכים המתעדות את הפציעה נתקל במראה קשה ביותר", כתבה בגזר הדין השופטת יעל רז-לוי. "המדובר בחתכים רבים, לא אחד ולא שניים, שגרמה הנאשמת למתלוננת. יתרה מזאת, אותו חתך הנראה בתמונות בלחי ימין שאורכו כ-10 סנטימטרים הינו חתך המשתרע לאורך כל לחייה של המתלוננת. המדובר בפציעות שהותירו חותמן בפניה של המתלוננת, פציעות שלא תמחנה ולא תשכחנה".
השופטת הוסיפה, "חומרה יתרה בכך שמדובר בפציעה בפניה של המתלוננת, אותה היא חווה יום יום, שעה שעה ולמעשה נענשת עליה מדי יום. פציעה בפנים באופן האמור לא ניתן להעלימה, לכסותה , או להסתירה מן העין, כמו פגיעה באבר אחר בגוף".
לפי גזר הדין, הנאשמת ממזערת מחומרת מעשיה, "לא חווה כל אמפתיה כלפי נפגעת העבירה, ושוללת כל נזקקות לטיפול". מכאן, ציין שירות המבחן, כי קיים סיכון ניכר "להישנות התנהגות אלימה גם בעתיד" והעריך כי היא תתקשה להפיק תועלת מקשר טיפולי וכי ענישה ברורה ומוחשית עשויה להציב בפניה גבולות להתנהגותה בעתיד.
הנאשמת ציינה במשפט שהיא "מצטערת על כל מה שהיה" וכי היא לא רוצה ללכת לבית סוהר וכי אם תלך לבית סוהר לא תתגייס לצבא.