החל מחודש מרץ האחרון החלו אומני ישראל לחזור אט-אט אל הבמות, אחרי שנה קשה ועגומה שעברה על העולם בכלל, ועל עולם התרבות בפרט. האבטלה, הבלבול והייאוש, התחלפו בהתנפלות על כרטיסים מצד הקהל הישראלי שרעב למוזיקה ולתיאטרון - והאולמות התמלאו עד אפס מקום בהתאם.
לפני שבועיים הם שוב נאלצו לסגור. מבצע "שומר החומות" נכנס לתוקף, ישראל הפעילה מצב לחימה ובבת אחת, עולם התרבות שנאבק לחזור לעצמו, כבה. לנה קרידרליין, מנכ"לית תיאטרון גשר, מספרת בריאיון ל-N12: "המבצע הזה הגיע אחרי שנה פלוס שבו עולם התרבות לא עבד. ב'גשר' ספציפית חזרנו לעבודה רק ב-22 באפריל, רק לפני חודש! הספקנו לחדש רק שתי הצגות חדשות שעליהן עבדנו בזמן הקורונה, ובשלישית כבר נתקענו".
"הפתיחה של אחרי הקורונה הייתה מאוד חגיגית. הכרטיסים עפו, אנשים היו מאוד רעבים, ועד סוף יוני כל הכרטיסים כבר נמכרו", היא מספרת. "ברגע שמתחילים לבטל, להזיז, לשנות, זה נזק שאין לי אפילו מילים באף שפה לתאר את זה. גם השחקנים – הם התרגלו לעשות חזרות ולא לצאת לקהל. זו הרגשה נוראית ואני מקווה שזה לא יחזור יותר".
"נוסף לכל, 'גשר' נמצא ביפו, שהייתה רוויית אלימות בימיי המבצע", אומרת קרידרליין. "אני רואה את הנזק שנעשה מקרוב, אני גם גרה בעיר. בשבת בבוקר למשל, שעה שבדרך כלל אי אפשר בכלל להיכנס ליפו, עברתי דרך כיכר השעון ולא הייתה נפש חיה. חשבתי שאני הולכת לעמוד בפקק. שום פקק ושום נעליים, לא הייתה אף מכונית, כל החנויות היו סגורות. מה שתמיד מפוצץ – הכל היה ריק. 99% סגור בכלל. זו הייתה הרגשה של כמו אחרי מלחמת עולם שלישית".
בחלק מימיי המבצע לנה הייתה בחו"ל, גם עבור קידום פסטיבל שעליו עובדים בתיאטרון. "טסתי למוסקבה לסגור פרטים לקראת הפסטיבל הבין-לאומי שלנו, Jaffa Fest, שאמור להיפתח ב-7 ביוני. לפעמים הרבה יותר קשה במקרים כאלה להיות רחוקה מהבית, כי את מרגישה שאת לא במקום הנכון. במוסקבה חזרו לחיים אחרי הקורונה, והכל היה פתוח, תוסס, כולם סביבי עסקו בתרבות – ובינתיים בארץ ביטלו הצגות, וזה היה נורא".
על אף הקשיים, המנכ"לית האגדית של התיאטרון היפואי נשארת אופטימית. "אני מקווה שהכל יהיה בסדר. אני באמת אופטימית, אנחנו ממשיכים לעבוד על הפסטיבל, וממשיכים לראות מה עוד אפשר לעשות - הצגות חדשות ולתכנן קדימה. מקווים ששום דבר לא יפריע לנו מעכשיו ועד להודעה חדשה".
"צריך להפיק לקח - התרבות חייבת להימשך בכל מצב"
דלית קורל, מנכ"לית היכל התרבות בתל אביב, מספרת גם היא על החוויה של לפתוח בכל הכוח, ומיד לסגור באופן פתאומי. לא פשוט להיפתח ולהיסגר. צריך להבין שזו חתיכת מכונה שצריך להניע אותה. יש לנו מזל שאנחנו שייכים לעיר הנכונה, ושיש לנו חוסן כלכלי ובעלים שאומרים – תעשו תרבות לא משנה מה".
"היה לנו קשה לחזור לפעילות פיזית, בגלל מגבלת הקהל", מתארת קורל. "האולם הגדול שלנו מכיל 2,500 איש והקטן 400. ככה שעל פי ההנחיות יכולנו להכניס רק 300 לשני האולמות. החלטנו לפתוח בכל מקרה, למרות שמבחינה כלכלית זה לא היה כדאי".
גם בהיכל התרבות ההכנות לחודשי הקיץ בעיצומן. "יש לנו פסטיבל שיתקיים ב-5-7 באוגוסט בכל חללי היכל התרבות, הרבה מופעים מוזיקליים והפתעות". עבור קורל ממה שקרה יש לקח לעתיד: "התרבות צריכה להתקיים בכל מצב. התרבות זה דבר כל כך חשוב. יש מקום גם לפתח מנגנון תמיכה למוסדות התרבות. ליבי עם כל האומנים, עם כל המעטפת שלהם – עובדי במה, תאורנים, אנשי הפקה עצמאיים. אני מאוד מקווה שבעתיד המדינה תדע איך לתמוך".
"אני צופה שהשוונג ייעצר, אבל אנחנו נדאג להתעלות מעל עצמנו"
שאול הבעלים של מועדון הבארבי בתל אביב מבהיר, כי על אף שזה קרה כמה וכמה פעמים במהלך השנה האחרונה, לבטל הופעות לא נהיה קל. "לא קל אף פעם לסגור, מאחוריי הקלעים של הסגירות האלה אנחנו מתמודדים עם מצבים לא פשוטים", הוא מספר. "צריך לנייד אלפי אנשים שקנו כרטיסים להופעות שבוטלו, להופעות החדשות שנקבעו. לא בטוח שהתאריכים טובים לרוכשי הכרטיסים, והם לא תמיד ממהרים לקבל החלטה. ככה יוצא שהופעה שכבר הייתה אמורה להיות מאחורינו, עדיין נלעסת חודשים אחר כך".
"זה לא משהו שמצליחים להתרגל אליו, אבל אנחנו כן יותר חדים וקשובים להנחיות", הוא אומר. "במבצע הזה, זו גם הפעם הראשונה שהייתה הנחייה שהיא קונצנזוס מפיקוד העורף. בצוק איתן למשל עבדנו ללא לאות, הפכנו למשכנם של תושבי הדרום ועוטף עזה. כנראה שפני הדברים השתנו... אנחנו באמת מכה קלה בכנף, פנינו קדימה, אני אופטימי".
עם פתיחת אולמות התרבות לראשונה אחרי הקורונה, לדבריו של שאול, נרשמה הסתערות על הכרטיסים להופעות, אבל לא ברור מה יעלה בגורל העלייה במכירות. "הפחד שלי היה היום, זה שחזרנו למציאות של ישראל, שהצונאמי, הרעב של אנשים לתרבות ייעצר. אני צופה שהשוונג ייעצר, שהכאפה תרד, אבל אנחנו נתעלה מעל עצמנו, נביא תוכן טוב ונדאג למחירים הגונים – תמיד בגובה העיניים עם הקהל".