![יאיר לפיד (צילום: עובדה, קשת 12) יאיר לפיד (צילום: עובדה, קשת 12)](https://img.mako.co.il/2010/01/08/uvda_2010_11_vodb.jpg)
חששתם, אבחנתם, וצדקתם: לילד יש הפרעות קשב וריכוז. לפני עשר שנים, הגילוי הזה היה עשוי לערער אתכם עד היסוד, אבל היום, בעידן בו הקיצורים ADD ו-ADHD הפכו למטבע לשון בשיח החינוכי, אף אחד כבר לא מתרגש. בישראל 2010 (כמו גם בשאר מדינות העולם המערבי), הפרעת קשב וריכוז נחשבת לאחת ההפרעות השכיחות ביותר בתחום הנוירולוגיה והפסכיאטריה של הילד, וכ-5% מאוכלוסיית הילדים בארץ סובלים ממנה.
להפרעות מסוג ADD / ADHD, (הפרעות קשב וריכוז, עם או בלי היפראקטיביות), יש השלכות על עתידם הרגשי, ההתפתחותי והאקדמי של הילדים. הן באות לידי ביטוי בקשת רחבה של התנהגויות, לרבות קשיים בשיעורי בית, לקויות בעיבוד מידע, התפרעות בשיעור, עצבנות, חולמנות ועוד. לפיכך, אפילו המונח "קוצים בתחת" כבר נשלף ברוב טאקט מהלקסיקון, ואף הורה שמכבד את עצמו לא יקרא יותר לילדיו "עצלנים".
המודעות ההולכת וגוברת לתופעה אומנם מרגיעה מעט את ההורים, אך בד בבד תורמת לצמיחתו של טרנד ADHD המוני: פתאום כולם רוצים לנכס לעצמם פיסה של הפרעת קשב, בין אם הם סובלים מכזו, ובין אם סתם נמאס להם לעבוד קשה מדי. בתקופה בה כל אחד רץ להצהיר על עצמו כהיפראקטיבי מאובחן, קצת קשה למצוא רול מודל שבאמת סובל מההפרעה, ועדיין הגיע רחוק בחיים. בדיוק בשביל זה אספנו עבורכם רשימה חלקית אך איכותית של מפורסמים עם הפרעות קשב וריכוז שעשו את זה בגדול, עוד הרבה לפני עידן האבחונים והמחקרים. איך הם מתגברים על זה, ומה יכול לעשות הורה שמפחד מריטלין?
יאיר לפיד
"הייתי ילד מכונס בעצמו, כמעט בלי חברים, שלא הצליח להקשיב בכיתה", כתב יאיר לפיד, אולי העיתונאי האהוד ביותר בארץ, באחד מטורי סוף השבוע המרגשים ביותר שלו. "במובן מסוים הייתי תוצר של התקופה בה גדלתי. אילו נשלחתי היום לבתי הספר אני מניח שהיו מאבחנים אצלי אחרי חמש דקות הפרעת קשב קלה ומוצאים איך לעזור לי.... אז רק ישבתי שם, מסתכל על המורה. הפה שלה נפתח ונסגר, קצת כמו של דג, אבל לא שמעתי כמעט כלום, רק רסיסי מלים שלא התחברו עד הסוף". בהמשך הוא מוסיף ש"אם יש דבר שלמדתי לשנוא זה את המשפט על הפוטנציאל. כן, היה לי ולא השתמשתי בו", אף על פי שבטווח הרחוק - כולנו זכינו לטעום מהפוטנציאל שלו. ממרומי ניסיונו, אחרי שנים שסבל תסכול וחוסר הקשבה מצד המורים, מעודד לפיד את ההורים לשמור על עירנות ולא לצאת מנקודת הנחה שהילד מתעצל לממש את עצמו. אז לכל מי שחושב שהוא מגדל ילד בטלן - כדאי שתחשבו שוב.
ג'יימי אוליבר
![ג'יימי אוליבר (צילום: אור גץ) ג'יימי אוליבר (צילום: אור גץ)](https://img.mako.co.il/2008/02/11/01/aruhot-mishpahtiot-criha_b.jpg)
השף העירום, נסיך המטבח האנגלי בעל המבטא האסקסי השובה, חשף באתר Celebrities with Diseases את עברו כילד עם הפרעות ריכוז והיפראקטיביות קשות, וסיפר כי אחרי שנים של חקר ובישול מזונות אורגניים, הוא למד כי תבשילים ביתיים מחומרים טבעיים וירקות אורגניים הם התרופה הטובה ביותר להפרעות הקשב שלו. "בזכות תזונה נכונה", הוא מעיד, "אני נשאר מאוזן, מרוכז ונינוח". כדי להפיץ את משנתו הגסטרונומית לדור ילדי ה-ADHD, פועל ג'ימי בשנים האחרונות לשיפור ארוחות הצהריים המוגשות בבתי הספר האנגליים. אנחנו עדיין מחכים שניר צוק או בוקששטר ירימו את הכפפה, ויעשו גם לילדים שלנו ג'סטה כזאת.
וויל סמית
![אין תמונה אין תמונה](https://img.mako.co.il/2024/08/07/replacement_autoOrient_b.jpg)
אחד האבות הכי לוהטים בהוליווד ושחקן מפתח בפיצ'רים שוברי קופות, סיפר בראיונות רבים שבתור ילד התקשה לשמור על תשומת לב לאורך זמן, והיה מאבד ריכוז במהירות. היום, לטענתו, היו מאבחנים אצלו ADD בלי לחשוב פעמיים, אך בזמנים ההם הוא פשוט נחשב לילד פרא חסר תקנה. בחייו הבוגרים הוא לימד את עצמו הקשבה וסבלנות, אך הוא עדיין גורר תופעה מציקה מהילדות - קושי בקריאת ספרים. "היום אני פשוט מוריד ספרי-שמע לאייפוד, וזה פותר לי את הבעיה", חושף סמית.
חלי גולדנברג
ג'ים קארי
אברי גלעד
פריס הילטון
טיפים טבעיים לטיפול בהפרעות קשב
סלבריטאים ואנשי תקשורת רבים אומנם מעידים כי שימוש בתרופות כימיות עוזר להם להתמודד עם הפרעות קשב וריכוז כמבוגרים, אבל הורים שמפחדים להלעיט את הקטנים בריטלין ישמחו שהרפואה המשלימה מציעה אלטרנטיבות. אסף אלזרע, מטפל ומורה ב"מכללת אילמה", מציע מספר שיטות טבעיות לטיפול:
* הרפואה הסינית מגדירה בכלליות את הפרעות הקשב והריכוז כהצטברות של ליחה ולחות בגוף. לכן כפתרון מידי רצוי להפחית את כל גורמי הליחה: שוקולד, קפה, סוכר לבן ומוצריו, קמח לבן ומוצריו, קולה וחטיפי בוטנים למיניהם.
* מומלץ לסלק מהגוף כמה שיותר רעלנים: קפה, תה, ובגדול - כל מה שממריץ באופן לא טבעי את הגוף. יש לאפשר לגוף לחזור להיזון אופטימאלי.
* הקפידו שהילדים לא יאכלו מאוחר בלילה, ובמיוחד לא מזונות חלבוניים.
* השתדלו להשכיב אותם לישון בשעות שפויות, כלומר לפני חצות הלילה. הסיבה לכך היא שהשעות הקטנות של הלילה הן זמן אנרגטי חזק מאוד, שמצד אחד עוזרות לגירוי היצירה, אך מצד שני מגבירות את בעיית ההיפראקטיביות.